Історико-біографічне дослідження життя та творчості українського астрофізика професора Мстислава Сергійовича Саврона (1902—1943)

М. А. Балишев

Abstract: Стаття присвячена дослідженню життя і творчості вітчизняного астронома М.С. Саврона, фахівця у галузі галактичної та позагалактичної астрономії. Висвітлено етапи наукового шляху талановитого вченого, астронома-спостерігача, який вивчав фізичні характеристики Сонця, успішно фотографував малі планети і астероїди головного поясу (Аквітанію, Весту, Іриду, Флору, Цереру), здійснив серію багаторічних спостережень змінних зір. Саврон одним із перших серед вітчизняних астрономів досліджував змінні зорі, зокрема Нові у сузір’ях Геркулеса, Орла та Ящірки, які, за сучасними даними, є проміжними полярами (DQ Herculis, V603 Aquilae). Астроном вивчав потрійну зоряну систему Дельту Лебедя, спостерігав рідкі зорі О-типу, фотографував відомі кулясті скупчення М13 у сузір’ї Геркулеса та М15 у сузір’ї Пегаса, в якому також міститься багато змінних зір; досліджував довгоперіодичну комету Джонсона (1936). В Харківській астрономічній обсерваторії Саврон виконав ґрунтовну науково-дослідницьку роботу, присвячену проблемі поглинання фотографічних променів в атмосфері Землі. У складі делегації харківських астрономів взяв участь у спостереженнях так званого «Великого радянського затемнення» — повного сонячного затемнення 1936 р. Наведено приклади співпраці астронома з провідними ученими Харківської астрономічної обсерваторії проф. Б.П. Герасимовичем, проф. М.П. Барабашовим, Б.Є. Сємейкіним та П.Г. Пархоменко; показано участь Саврона у розбудові інструментальної бази обсерваторії; проаналізовано його наукові публікації. Розглянуто адміністративно-педагогічну діяльність ученого у закладах вищої освіти: в Харківському державному університеті імені О.М. Горького, Харківському державному педагогічному інституті імені Г.С. Сковороди, зокрема на посадах декана географічного та фізико-математичного факультетів, завідувача кафедри астрономії. Документально підтверджено діяльність проф. М.С. Саврона під час Другої світової війни, зокрема висвітлено його участь в організації Ради наук у Харкові та роботу в Науково-технічній управі під час німецької окупації міста у 1941–1943 рр.


Оцінювання поточного стану та перспектив розвитку «зеленого» будівництва в країнах Європи

National Academy of Sciences of Ukraine (Co. LTD Ukrinformnauka) (Publications)

К. Ю. Редько, М. В. Кот

Abstract: Стаття присвячена дослідженню рівня розвитку будівельного сектору в різних країнах Європи, включаючи Україну, в контексті активізації «зеленого» будівництва. Наголошено, що будівельна галузь відіграє ключову роль у розвитку сучасної економіки, оскільки вона впливає на ефективність функціонування суб’єктів господарювання через забезпечення основними засобами, створення значної кількості робочих місць і споживання багатьох видів продукції з різних пов’язаних галузей. Зазначено, що будівництво є провідною галуззю економіки з досягнення цілей сталого розвитку та циркулярної економіки як його елементу. Методологічна основа дослідження включає загальнонаукові методи: аналіз і синтез, наукову абстракцію, порівняльний метод. Отримані наукові результати ґрунтуються на використанні табличного та графічного методів. Для проведення прогнозу розвитку будівельної галузі обрано метод екстраполяції. Джерельною базою для дослідження є статистичні джерела вітчизняного та зарубіжного походження (статистична служба ЄС, Державна служба статистики України). За результатами дослідження визначено, що провідними країнами у сфері будівництва є країни Азії (насамперед Китай), США та країни ЄС. Виявлено, що пандемія COVID-19 у 2020 році мала значний вплив на розвиток будівельного сектору у всіх країнах Європи. У процесі економічного аналізу конкурентоспроможності країн було використано показники, що визначають розвиток галузі у виробничо-фінансовому, науково-технічному, екологічному аспектах, а також характеризують трудові ресурси у будівництві. За результатами аналізу перше місце за рівнем розвитку будівельної галузі посідає Німеччина, друге — Франція, третє — Нідерланди, четверте — Польща; Україна знаходиться на останньому місці з великим відривом від цих лідерів. Прогноз обсягів будівництва в Україні продемонстрував потенційну можливість до зростання, проте авторами визначено фактори, які можуть загальмувати його темпи. Показано, що перспективними напрямами розвитку будівельного сектору, які прискорюють впровадження принципів циркулярної економіки та сталого розвитку в європейських країнах, включаючи Україну, є інформаційне моделювання будівель (використання BIM-технологій), декарбонізація будівництва, виробництво будівельних матеріалів і підвищення рівня енергоефективності будівель.


What Has the Ukrainian Legislation Proposed to Management for Research Quality?

Abstract: This article represents the study of Ukrainian legislative documents in order to define, how they promote scientific quality, performance and excellence. The research management problem is defined as a limitation to use direct research and knowledge management and a reason for implementation of indirect criteria. The study shows that aims, principles and requirements on scientific quality, excellence and performance as motivated proposals mainly absent in Ukrainian legislation and they have no systemic context for realization. It is noted, that an operative use of scientific degrees and academic titles as criteria of scientific quality leads to the weakness of policy, because they mainly represent the social status and qualification. Another weaken position in legislation is an absence of requirements for research assessment of individual scientists in order to stimulate research excellence and competition between them. The main result is that socioeconomic transformations may damage the unity of research policy, legislation and management and change the values of cognitive and creative activities.


Прикладні аспекти управління комерціалізацією інтелектуальної власності: світові тенденції та українські реалії

О. І. Жилінська, М. С. Підпала

Abstract: В умовах глобальної цифровізації та технологічної трансформації інтелектуальна власність (ІВ) перетворюється на ключовий стратегічний актив. Здатність його ефективно комерціалізувати визначає конкурентоспроможність як окремих компаній, так і національних інноваційних систем. У статті розкрито прикладні аспекти управління комерціалізацією ІВ в українських компаніях у контексті світових тенденцій розвитку високотехнологічного сектору; перспективні напрями розвитку інноваційної екосистеми України з урахуванням міжнародного досвіду і моделі відкритих інновацій. Методологія дослідження ґрунтується на комплексі загальнонаукових і спеціальних методів: порівняльного аналізу, статистичного аналізу динаміки патентної активності та міжнародних інноваційних індексів, PESTLE-аналізу та SWOT-аналізу, експертного оцінювання зрілості управління ІВ. Джерельну базу становлять аналітичні доповіді міжнародних організацій, дані Національного офісу інтелектуальної власності України та відкриті корпоративні дані досліджуваних компаній. На основі порівняльного аналізу інноваційних моделей провідних країн світу та динаміки позицій України у міжнародних рейтингах у 2020—2024 рр. виявлено системний дисбаланс між наявним науково-технологічним потенціалом країни та рівнем його комерціалізації. Досліджено успішні приклади українських інноваційних компаній — Grammarly, Ajax Systems та Petcube — з точки зору найкращих практик управління ІВ та механізмів її комерціалізації. Розроблено матрицю оцінювання зрілості управління ІВ в інноваційних компаніях України за п’ятьма критеріями (стратегія ІВ — наявність цілісної політики реєстрації та захисту ІВ; комерціалізація ІВ — ефективність механізмів монетизації ІВ; інтеграція ІВ у ДіР — рівень включення ІВ у створення інновацій; елементи відкритих інновацій — використання зовнішніх джерел знань і партнерств; інституціалізація управління ІВ — наявність окремих підрозділів, політик і процедур для керування ІВ). Розраховано індекс зрілості для згаданих вище трьох українських компаній. Здійснено порівняльний аналіз моделей комерціалізації ІВ у цих компаніях в умовах воєнного часу з урахуванням їхньої участі у відкритих інноваціях та географії ринків.


Зарубіжний досвід роботи з науковою молоддю на прикладі молодіжних академій

О. C. Вашуленко

Abstract: Зарубіжний досвід роботи з науковою молоддю проаналізовано на прикладі діяльності молодіжних академій в різних країнах світу. Надано інформацію про історію створення Молодої академії в Німеччині, молодіжних академій в деяких інших країнах, Глобальної молодіжної академії, їх завдання, умови членства, а також заходи щодо заохочення талановитої молоді до наукової діяльності. Згідно з результатами дослідження, молодіжні академії функціонують у більш ніж 40 країнах світу. Досвід України у створенні молодіжних структур у науці показано на прикладі діяльності рад молодих учених. На підставі проведеного аналізу зроблено висновок щодо актуальності створення в Україні організації, подібної до молодіжної академії.


Становлення та розвиток Дніпровської наукової гідробіологічної школи (30-ті—90-ті роки ХХ ст.). Частина 1

Л. А. Байдак

Abstract: У першій частині статті представлено історичну реконструкцію процесів становлення та подальшого розвитку Дніпропетровської наукової гідробіологічної школи, що стала ініціатором вивчення техногенної трансформації прісноводних екосистем, у 30—60-х рр. ХХ ст. Згідно із запропонованою автором хронологічною схемою діяльності школи, на цей період припадають два її етапи: перший (1927—1941 рр.) — здійснення комплексного гідробіологічного вивчення наслідків побудови Дніпрогесу та процесів формування першої великої водойми на Дніпрі — Дніпровського водосховища; другий (1943—1960 рр.) — розвиток і вдосконалення методик гідробіологічного вивчення техногенно-трансформованих прісноводних екосистем. Показано, що базою формування колективу дніпропетровських гідробіологів стала Дніпропетровська державна гідробіологічна станція, у створенні якої провідну роль відіграв проф. Д.О. Свіренко — організатор і перший директор станції, засновник комплексних гідробіологічних досліджень впливу Дніпрогесу на природне водне середовище. Наведено докладну інформацію про експедиційну діяльність дніпропетровських гідробіологів, очолюваних проф. Д.О. Свіренком, яка дала змогу підготувати опис фізико-хімічних і біологічних особливостей Дніпровського водосховища — прісноводної екосистеми колишньої порожистої частини Дніпра, трансформованої у екосистему новоствореної водойми, та стала основою формування нового напряму гідробіології — гідробіології водосховищ. Ці дослідження дніпропетровських гідробіологів стали першими роботами такого плану в Україні та світі, а проф. Д.О. Свіренка у 1934 р. було обрано членом-кореспондентом АН УРСР. У подальшому учні та послідовники проф. Д.О. Свіренка продовжили комплекс започаткованих ним досліджень, значно вдосконаливши методики вивчення техногенно-трансформованих прісноводних екосистем і розширивши географію та проблематику досліджень (формування Каховського, Дніпродзержинського водосховищ, а також водосховищ Криму, Донбасу та Кривбасу).


Пріоритети фінансування науково-технічної діяльності в Україні з боку підприємницького сектору. Частина II

I. О. Булкін

Abstract: Актуальність дослідження обумовлена потребою визначення напрямів використання коштів на науково-технічну діяльність, які надходять від підприємницького сектору України, в історичній ретроспекції. Мета статті — ідентифікувати ті сегменти національної науково-технологічної системи, діяльність яких користується підвищеним попитом з боку бізнесу з точки зору його участі у фінансуванні. На основі аналізу даних державної статистики розглянуто ключові характеристики ресурсів підприємницького сектору задля оцінювання ретроспективної динаміки фінансування науково-технічної діяльності підприємницьким сектором та структури розподілу коштів. Здійснено ідентифікацію пріоритетних об’єктів у призмі Класифікації видів науково-технічної діяльності у 2006—2015 роках та у відомчому розрізі — в 2006—2018 роках за сукупністю валових, темпових і питомих показників. Аналіз фінансування науково-технічної діяльності підприємницьким сектором у групі природничих наук продемонстрував, що його пріоритетами протягом аналізованого періоду були роботи в галузі фармацевтичних наук у цілому та профілактичної медицини, зокрема гігієни. В групі технічних наук пріоритетами були роботи в галузі військово-промислового комплексу, авіаційної та ракетно-космічної техніки, роботи військового та подвійного призначення в галузі радіотехніки і телекомунікацій, геодезія і розробка корисних копалин. В групах соціальних і гуманітарних наук пріоритетні об’єкти відсутні. Сформувався тренд до перерозподілу ресурсів підприємницького сектору на дослідження і розробки на користь організацій Державного концерну «Укроборонпром», Державного космічного агентства України та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Рушієм змін стала мілітаризація науково-технічної сфери як задля задовольняння актуальних оборонних потреб держави, так і для отримання прибутку від міжнародної торгівлі зброєю та супутніми товарами. Фактичний попит українських підприємств на науково-технічну продукцію вітчизняного походження відображається динамікою фінансування бізнес-сектором досліджень і розробок, виконуваних незалежними організаціями. Він має виразно негативний характер.


До історії реформування залізничного транспорту України: розвиток ремонтної бази вагонного господарства Донецької залізниці (1925–1941)

Abstract: Розглянуто історичні події довкола реорганізації виробничої діяльності Луганських залізничних майстерень та її вплив на розвиток ремонтної бази вагонного господарства Донецької залізниці. Джерельну базу дослідження склали матеріали багатотиражних періодичних видань лінійних підприємств залізниць Україні, протоколи засідань Політбюро ЦК ВКП(б) та постанови Ради народних комісарів СРСР початку 1930-х рр. з питань реорганізації транспортної галузі. Мета статті — відтворити цілісну картину обставин реорганізації виробничої діяльності Луганського вагоноремонтного заводу та простежити її вплив на розвиток ремонтної бази Донецької залізниці. Проаналізовано хід реконструкції Луганського механічного заводу вугільного машинобудування та будівництва Луганського трубо-ливарного заводу Народного комісаріату шляхів сполучення (НКШС). Доведено, що через непослідовність заходів щодо реконструкції підприємства та невирішеність питань його матеріально-технічного забезпечення була зірвана початкова програма виробництва гірничого устаткування. Визначено, що з огляду на інтенсивний характер експлуатації залізничного транспорту на Донбасі виникла потреба не тільки у виготовленні паровозних вузлів, а й у локалізації капітального ремонту рухомого складу на місці, в зв’язку з чим постало питання щодо повернення колишніх Луганських залізничних майстерень до складу НКШС. Зрештою, радянським партійним керівництвом було прийнято рішення щодо проведення реформи вагонного господарства, в рамках якої споруджено низку лінійних вагоноремонтних пунктів, зокрема на історичних станціях Донецької залізниці Луганськ, Дебальцеве та Попасна, а також заплановано будівництво сучасного профільного вагоноремонтного заводу на станції Попасна. Розглянуто зміст реформи підприємств вагонного господарства Донецької залізниці та обставини формування матеріально-технічної бази Попаснянського вагоноремонтного заводу.


Академічно-університетський дуалізм світового дослідницького простору

В. І. Луговий, О. М. Слюсаренко, Ж. В. Таланова

Abstract: Проаналізовано організаційні, фінансові, кадрові характеристики сучасного світового дослідницького простору. У світі 8 країн найбільше інвестують фінансових і людських ресурсів у дослідження і розробки (ДіР) — США, Китай, Японія, Німеччина, Корея, Франція, Велика Британія і Росія. США посідають проміжне місце за співвідношенням бізнесової та урядової ролі у видатках на ДіР, а також часткою університетського сектору як виконавця ДіР (13 %). Вага університетського сектору у виконанні ДіР зазвичай не перевищує чверті сукупних витрат на них і є найбільшою для західноєвропейських та найменшою для східноазійських університетів. У США, Китаї, Німеччині, Франції, інших європейських країнах існують різноманітні позауніверситетські академічні форми здійснення ДіР. Тотальне поглинання університетами наукових установ неможливе через відмінності їхніх місій. В Україні національний дослідницький простір у зв’язку з недофінансуванням перебуває у кризовому стані, його основною інституційною опорою залишаються академії наук. Для підвищення науково-інноваційної спроможності вітчизняних університетів необхідне подолання їх подрібненості, збільшення частки бюджетів на ДіР, посилення дуальної «викладацько-дослідницької» функції науково-педагогічних працівників.


До розгляду формальних теоретичних передумов функціонування системи управління науково-технологічною сферою

Abstract: У статті представлено результати аналізу процесу становлення системних теорій на предмет створення і функціонування на сучасному етапі формальної теорії управління науково-технологічною сферою. Показано зв’язки між теоретичними розробками в галузі управління наукою та уявленнями про системну природу самих наукових напрямів, а також історичні складності ефективного використання таких розробок у розбудові системи управління вітчизняною науково-технологічною сферою. На основі представлених висновків про відсутність формальної теорії управління науково-технологічною сферою окреслено напрями подальших досліджень.


Оборонна тематика в наукових розробках учених НАН України в 70-х рр. ХХ ст. (невідома сторінка історії)

Abstract: Внесок українських учених у виконання науково-дослідницьких і проектно-конструкторських робіт з оборонної тематики й досі залишається «білою» плямою в історії НАН України. Адже наукові розробки в цьому напрямі як окремий об’єкт дослідження ніким і ніколи не вивчалися. Це стає зрозумілим і тому, що всі секретні документи з оборонної тематики в АН УРСР через певний час знищувались, а документи в інститутах засекречувались. Суттєвим джерелом інформації в Центральному державному архіві громадських об’єднань України (ЦДАГО України) є фонд ЦК Компартії України, його таємна частина (ф. 1), де збереглися окремі матеріали Президії та установ НАН України, Держплану УРСР про виконання планових завдань із оборонної тематики. Пропонований документ про підсумки роботи інститутів АН УРСР з оборонної тематики за 1972 рік, підготовлений зав. відділом оборонної промисловості ЦК Компартії України Я. Руденко, подається мовою оригіналу. Вступ і документи до друку підготовлено:О. Г. ЛуговськийДУ «Інститут досліджень науково-технічного потенціалу та історії науки ім. Г.М. Доброва НАН України»https://orcid.org/0000-0001-7644-5995


Прорив у світову науку: досвід Г.М.Доброва

Ю. О. Клочко

Abstract: Надано короткі біографічні відомості про засновника українського наукознавства Г.М. Доброва і поставлено запитання: «Як хлопець із провінції за умов ізоляції країни здійснив прорив у новій галузі гуманітарних знань?» Відповідь на нього надано шляхом аналізу трьох напрямів «прориву» Доброва у глобальний науковий простір у галузі наукознавства: закордонні публікації, особисте входження в міжнародну спільноту, активна діяльність на світовому рівні.


Оборонна тематика 70-х рр. ХХ ст. в наукових розробках учених НАН України

Abstract: Публікуються розсекречені документи Центрального державного архіву громадських об’єднань України про участь АН УРСР в оборонній тематиці. Документи подано мовою оригіналу. Вступ і документи до друку підготовлено:О. Г. ЛуговськийДУ «Інститут досліджень науково-технічного потенціалу та історії науки ім. Г.М. Доброва НАН України»https://orcid.org/0000-0001-7644-5995


З історії створення надійних деталей бойових гусеничних машин методом електрошлакового переплавлення в Інституті електрозварювання ім. Є.О. Патона АН УРСР (початок 70-х рр. ХХ ст.)

О. С. Войтюк

Abstract: У статті висвітлено визначні історичні факти та наукові дані, що розкривають участь учених Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона АН УРСР у розробленні та застосуванні методу електрошлакового переплавлення для виробництва деталей бойових гусеничних машин на початку 70-х рр. ХХ ст., що відображає їхній внесок у розвиток галузі спеціальної електрометалургії та технології металів. Основними джерелами для дослідження стали розсекречені архівні документи з оборонної тематики СРСР Центрального державного архіву громадських об’єднань України, які вперше введено до наукового обігу. Застосовано загальнонаукові та спеціально-історичні методи (ретроспективний, проблемно-хронологічний, порівняльно-історичний, аналіз, синтез і класифікація). Розкрито основні чинники, що впливають на якість електрошлакового металу, зокрема кількість і склад флюсу, електричний режим і технологія виплавлення вихідної заготовки. Розглянуто дослідження вихідного металу електродугового плавлення, який піддавався електрошлаковому переплавленню під різними марками флюсів, а також із розкисленням та модифікуванням металу у процесі електрошлакового переплавлення мікродомішками рідкоземельних металів. Представлено методи оцінювання неметалевих включень у сталі. Показано, що дослідження якості сталі проводилися науковцями Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона АН УРСР спільно з ученими Фізико-механічного інституту АН УРСР і Запорізького машинобудівного інституту. Висвітлено зміст науково-технічних розробок і напрями досліджень із підвищення довговічності штампованих траків фахівцями цих наукових установ. Використання архівних документів дало змогу ґрунтовніше реконструювати історію розвитку наукових досліджень з розроблення деталей бойових гусеничних машин методом електрошлакового переплавлення.


Науково-технічні розробки українських конструкторів у підготовці першого польоту людини у космос

Н. В. Закревська, І. О. Вишневецька

Abstract: Використовуючи наративний метод дослідження та інтерв’ю, автори розкривають деякі утаємничені сторінки космічної біографії України, визначають серйозний внесок українських підприємств і окремих інженерів-конструкторів у розробку апаратів системи управління ракетами-носіями, прицілювання космічних апаратів з орбітальними станціями і радіозв’язку під час перших польотів у космос. В статті наведено фрагмент інтерв’ю з провідним науковим співробітником Національного музею космонавтики ім. С.П. Корольова Миколою Тумаркіним, одним із колишніх членів колективу молодих конструкторів Науково-дослідного інституту електромеханічних приладів, які займалися розробленням магнітофону для потреб космічних польотів. Інтерв’ю з М. Тумаркіним проведено 10 вересня 2020 року. Авторами також проаналізовано накази Науково-дослідного інституту електромеханічних приладів про результати запуску космічного корабля «Восток» і про плани подальших робіт щодо запусків космічних кораблів цього класу. Зроблено висновок про доцільність використання наративного підходу у дослідженні внеску України у космічну галузь. Підкреслено, що використання усних спогадів у історичній науці сприятиме збереженню фактологічної пам’яті в історії науки і техніки.


Науково-дослідна діяльність сільськогосподарських товариств Полтавщини у галузі тваринництва і птахівництва у кінці ХІХ — на початку ХХ ст.

В. А. Чалаван

Abstract: У статті окреслено внесок сільськогосподарських товариств Полтавщини у наукове забезпечення галузі тваринництва наприкінці ХІХ — на початку ХХ ст. Наукова новизна отриманих результатів полягає в тому, що фактично вперше комплексно проаналізовано науково-дослідну діяльність зазначених товариств не лише у розвитку вівчарства і свинарства, а й конярства, сільськогосподарського птахівництва та бджільництва. Доведено, що саме члени Полтавського товариства сільського господарства та сільськогосподарської промисловості в окреслений період почали активно впроваджувати галузеве дослідництво у вівчарстві, свинарстві, конярстві та бджільництві, а члени Полтавського відділу Імператорського Російського товариства сільськогосподарського птахівництва поставили на наукову основу досліди з вирощування та вигодовування домашньої птиці. Експериментальна діяльність цих осередків сприяла становленню і розвитку племінної справи у тваринництві України, зокрема розробленню селекційних програм розведення тварин, ефективних методів і технологій відтворення цінних племінних ресурсів, практичних рекомендацій щодо застосування науково-технічних досягнень у виробництві. На Полтавському дослідному полі було організовано досліди з вигодовування тварин. Окрім напрацювання раціональних прийомів тваринництва, такі заходи сприяли придбанню племінного матеріалу та вигідному збуту тваринницької продукції як у межах країни, так і за кордон, що надавало тваринництву промислового характеру. Встановлено, що саме завдяки регіональним сільськогосподарським товариствам було сформовано програму мережі галузевих дослідних станцій, що сприяло перетворенню у 1910 р. Полтавського дослідного поля на Полтавську сільськогосподарську дослідну станцію. При ній було відкрито тваринницький відділ із лабораторією, де на постійну основу поставлено проведення серії дослідів зі свинарства (зокрема щодо схрещування свиней та їх відгодівлі різними кормами), а також дослідів із вивчення рентабельності утримання каракульських овець на штучних пасовищах і у стійлах.


Наукометричне дослідження журналу «Наука та наукознавство»: до 30-річчя видання

Т. М. Велентейчик, А. І. Радченко, О. І. Мриглод

Abstract: Стаття містить результати вперше здійсненого комплексного дослідження журналу «Наука та наукознавство» з метою визначення основних етапів, особливостей і тенденцій його розвитку. Для досягнення мети опрацьовано метадані усіх матеріалів, надрукованих у журналі протягом періоду його існування (1993—2022 рр. і перші два номери 2023 р.). Задля цього створено базу даних опублікованих у журналі матеріалів, яка враховує низку параметрів: вид публікації (наукова стаття; інформаційна або хронікальна стаття; ювілейна стаття; інтерв’ю; інформаційне та/або коротке повідомлення; публікація архівних матеріалів; рецензія; коротка хроніка), рубрика публікації, автори, країна афіліації авторів, назва і мова основного тексту матеріалу. Аналіз найчастотніших слів у назвах опублікованих у журналі матеріалів свідчить про існування в ньому усталених тематичних традицій: у журналі переважно друкуються статті, присвячені розвитку науки в Україні, місцю вітчизняної науки у світі, інноваційній діяльності. Важливими темами другого десятиліття існування журналу стали історія НАН України, її роль у розвитку країни, зокрема економічному, національний науково-технологічний потенціал. Упродовж третього десятиліття особливої ваги набули дослідження розвитку науки в Україні у світовому контексті, необхідність визначення пріоритетів наукових робіт, значення особистості в науці. Аналіз «авторського колективу» журналу виявив наявність «ядра» з 20 найактивніших авторів, які співпрацювали з журналом тривалий час, опублікували на його сторінках 326 статей, тобто 23 %. Розрахунки даних щодо мережі співавторства показали, що до найбільшої компоненти зв’язності належить лише близько чверті всіх авторів. Аналіз числових характеристик мережі для трьох десятиліть історії журналу свідчить, що попри зменшення абсолютної кількості унікальних авторів у кожний період, частка взаємопов’язаних у найбільшій компоненті вузлів поступово зростає, а частка ізольованих вузлів (без зв’язків) за останній період (2013—2023) зменшилась. Виявлено, що діяльність журналу завжди супроводжувалась організаційними і технічними удосконаленнями: створення його версії у віртуальному просторі; входження до різних реферативних і наукометричних баз даних; застосування системи цифрових ідентифікаторів журналу, авторів, наукових статей; оптимізація структури відповідно до реальних обставин і викликів.


Демографічний літопис: перше 30-річчя незалежності України

О. С. Попович

Abstract: У рецензії на колективну монографію науковців Інституту демографії та соціальних досліджень ім. М.В. Птухи НАН України висвітлено найважливіші моменти ґрунтовного аналізу соціально-демографічної трансформації українського суспільства на зламі тисячоліть. У цій праці осмислено і узагальнено вплив на демографічну ситуацію драматичних подій і поворотів, несприятливих тенденцій і чинників, з якими зіткнулось українське суспільство на шляху утвердження національної незалежності. Цінність монографії полягає і в тому, що авторами запропоновано шляхи подолання наслідків негативних подій і тенденцій. У ній підкреслено, що протягом останніх десятиліть, тобто ще до початку повномасштабного вторгнення, Україна втрачала демографічний потенціал, а продовження тенденцій, що спричиняють депопуляцію населення, загрожує його вимиранням. Монографія містить детальний аналіз чинників демографічної кризи. В ній надано не лише комплексну характеристику зрушень у шлюбно-сімейних процесах і структурах, репродуктивній поведінці та народжуваності, смертності та тривалості життя, а й порівняння цих процесів в Україні та розвинених європейських країнах. Окремі розділи присвячені розгляду зовнішньої та внутрішньої, трудової та освітньої міграції українців. Авторами наведено дані, що свідчать про оптимістичність попередніх демографічних прогнозів щодо України. Ця монографія, що сприяє формуванню почуття відповідальності та національної самосвідомості, буде цікавою не тільки фахівцям-науковцям, а й широкому загалу тих, хто зацікавиться демографічною тематикою.


Наукова діяльність Геологічного товариства Америки як платформи для консолідації світової геологічної спільноти

Г. А. Дороніна

Abstract: У статті узагальнено результати дослідження наукової діяльності Геологічного товариства Америки (далі — товариство) від початку заснування та його ролі у розширенні співпраці та консолідації світової геологічної спільноти. Актуальність теми зумовлена зростанням глобальних викликів (зміна клімату та ін.), що потребує міжнародної кооперації вчених. Новизна дослідження полягає у комплексному аналізі еволюції діяльності товариства в бік тематики, пов’язаної з глобальними проблемами, і розширення міжнародної співпраці як майданчика для обміну досвідом та ідеями. Інформаційну базу дослідження склали документи товариства, зокрема статут, річні звіти, архіви журналів товариства, матеріали проведених щорічних конференцій, а також наукові статті членів товариства та одержувачів його грантів, опубліковані у профільних виданнях. Показано, що товариство, створене у 1888 р. у відповідь на потреби дослідження нових територій, підтримки та популяризації геологічної науки в Північній Америці, пройшло декілька етапів розвитку. На першому етапі основним його завданням було сприяння геологічним дослідженням, публікація наукових праць і створення майданчика для дискусій. Вже тоді товариство стало важливим центром вивчення змін кліматu. На наступному етапі (1930—1950-х рр.) товариство здобуло міжнародне визнання завдяки дослідженням у нових для того часу галузях, продовжило підтримувати дослідження, пов’язані з глобальними проблемами (зміною клімату, геологічними ризиками та ін.); почало залучати до співпраці іноземних учених, а також започаткувало міжнародні конференції та семінари, які стали майданчиком для обміну досвідом та ідеями. Сучасна наукова діяльність товариства спрямована на вивчення ресурсів і природних процесів Землі, розроблення стратегій адаптації до кліматичних змін, раціонального використання мінеральних, водних і енергетичних ресурсів. Товариство є організатором наукових форумів різного рівня, видавцем високорейтингових наукових журналів, засновником багатьох наукових нагород, що свідчить про його високий міжнародний статус. Отже, завдяки розширенню тематики досліджень і активній міжнародній співпраці товариство перетворилося на один із провідних світових центрів геологічної науки.


Про зростання ролі вебресурсу Видавничого дому «Академперіодика» НАН України

З. А. Болкотун, О. М. Жук

Abstract: Розглянуто питання, пов’язані з висвітленням науково-видавничої діяльності НАН України в інформаційному просторі, зокрема через зростання ролі вебресурсу ВД «Академперіодика» НАН України у формуванні сегмента видавничої продукції Академії та популяризації наукових результатів окремих вітчизняних учених. Проаналізовано певні зміни та переваги нової відкритої системи керування вмістом сайту, на який ВД «Академперіодика» перейшов у 2022 р. задля підвищення рівня інформаційної безпеки й стабільності роботи вебресурсу, а також придатності для перегляду вмісту сайту з різних пристроїв, зокрема зі смартфонів. Надано статистичну інформацію про відвідування вебресурсу ВД «Академперіодика» за період з жовтня 2022 р. до вересня 2023 р. Зазначено, що змінюється структура відвідувань за категорією інформації: якщо раніше в пріоритеті у користувачів були методичні матеріали, то зараз зростає попит на повнотекстові файли наукових та науково-популярних книг і статей.


Діяльність Центрального державного науково-технічного архіву України: 50 років формування джерельної бази історії української науки

А. О. Алексєєнко, М. А. Балишев

Abstract: У статті висвітлено діяльність Центрального державного науково-технічного архіву України. Окреслено процес вироблення основних засад комплектування фондів архіву. Охарактеризовано інформаційний потенціал архівної науково-технічної документації, зокрема звітів про науково-дослідні роботи провідних вітчизняних науково-дослідних інститутів. Показано їх непересічну значущість при формуванні джерельної бази історії української науки.


Олександр Богомолець і діяльність Академії наук України в часи його президентства (1930-1946)

Ю. К. Дупленко

Abstract: Статтю присвячено постаті О.О. Богомольця, президента Академії наук України в 1930—1946 рр. Показано, що після закінчення медичного факультету Київського університету ключову роль у формуванні світогляду майбутнього вченого відіграв учень І.І. Мечникова, професор В.В. Підвисоцький, який керував кафедрою загальної патології. Як зазначається, саме зв’язок О.О. Богомольця з мечниковською школою викликав у нього інтерес до вивчення проблем імунітету і реактивності. Описано також вплив іншого новоросійського професора, М.Г. Ушинського, який долучив О.О. Богомольця до ідей видатного патолога В.В. Пашутіна та до бактеріологічних досліджень. Значну увагу приділено ролі О.О. Богомольця у перебудові структури Академії наук України: створенню інститутів замість окремих лабораторій, кафедр і кабінетів, забезпеченню їх сучасним обладнанням та залученню до них здібних молодих вчених. Аналізуються наукові праці вченого, присвячені насамперед вивченню реактивності організму в нормальному і патологічному стані. Підкреслено, що дослідження О.О. Богомольця сприяли розвиткові майже всіх галузей патологічної фізіології. Він створив концепцію фізіологічної системи сполучної тканини, розробив і запровадив у практику антиретикулярну цитотоксичну сироватку (АЦС) як ефективний лікувальний засіб при різних захворюваннях, де потрібна стимуляція захисних сил організму і репаративних процесів.


Формування в 30-х рр. ХХ ст. в Україні фундаментальних наук та їх застосувань

Ю. O. Храмов, Г. Л. Звонкова, O. Г. Луговський

Abstract: Процеси формування фундаментальних наук (математики, фізики, хімії, біології, наук про Землю) та їх практичних застосувань показано в статті на тлі соціально-політичних перетворень, що відбувалися в СРСР та Україні в 30-х роках ХХ ст. В значній мірі це стало можливим завдяки концентрації досліджень у науково-дослідницьких інститутах як основних структурних одиницях науки, які з кінця 20-х рр. замінили науково-дослідницькі кафедри, комісії, комітети, кабінети тощо, створені на початку 20-х рр. керівництвом радянської України в рамках розбудови власної моделі вищої школи і науки. Розглянуто основну причину переходу до нової організаційної форми української науки — відсутність взаємних контактів між кафедрами і розпорошеність наукових сил, а відтак низька якість досліджень. Наведено докладну інформацію про виникнення та діяльність мережі спеціалізованих науково-дослідницьких інститутів у різних галузях знань, отримані в них ключові результати, а також фактори, які зумовили створення в 30-х роках фундаментальної академічної науки в Україні.


Г.М. Добров в спогадах учнів і колег

Л. Ф. Кавуненко

Abstract: У статті на основі спогадів рідних, учнів, колег і соратників Г.М. Доброва з різних країн представлено творчий портрет Геннадія Михайловича – генератора ідей, талановитої, усебічно обдарованої особистості. Портрет доповнено інформацією про основні риси організаційної культури Г.М. Доброва, вирішувані ним завдання державного і міжнародного рівня, його міжнародну діяльність. Використано матеріали Добровських читань 12 березня 2019 р. і анкетування учнів і колег Г.М. Доброва, проведене в 1999 р.


Трансформації та перспективи розвитку системи управління науково-технологічною сферою України

Abstract: У статті подано результати аналізу поточного стану, трансформацій та перспектив розвитку сучасної системи управління науково-технологічною сферою України. В процесі дослідження уточнено окремі теоретичні та практичні аспекти функціонування систем управління, поняття і терміни, які використовуються в їх проектуванні. У прив’язці до основних чинних нормативно-правових актів надано визначення системи управління науково-технологічною сферою, сформульовано її мету і завдання. Проаналізовано наявну вітчизняну структуру управління науково-технологічною сферою, визначено її головних суб’єктів, а також процеси і етапи реформування, зокрема створення нових елементів. Окреслено основні проблеми, які пов’язані з нормативно-правовим забезпеченням, а також із дією зовнішніх і внутрішніх факторів, з їх поділом на групи. Представлено концептуальні ознаки нової архітектури системи управління науково-технологічною сферою і шляхи її виходу з кризи.


Наукове цитування: історичний і теоретичний ландшафт

Т. О. Ярошенко, А. Г. Жарінова

Abstract: Проаналізовано роль наукового цитування як форми наукової комунікації в історичному контексті та в сучасних рамках парадигми відкритої науки; узагальнено типологію та класифікацію наукового цитування; зазначено основні недоліки, зокрема в спробах оцінювання результатів наукової діяльності на підставі кількісних показників цитування. Увагу зосереджено передусім на журналоцентричному цитуванні, оскільки наукова стаття в рецензованому журналі продовжує виконувати функцію основної атомної одиниці наукової комунікації. Наукова новизна отриманих результатів полягає в сучасній інтерпретації теорії наукового цитування, зокрема з огляду на новітні тенденції щодо контекстного аналізу цитування, сучасні технології та сервіси відкритої науки, які впливають на аналіз цитування та його застосування на макрорівні. Наукове цитування посідає важливе місце у процесі глобальної наукової комунікації, адже його аналіз дає змогу не лише здійснювати бібліометричне оцінювання результатів наукової діяльності на всіх рівнях (від індивідуальних дослідників до країн), а й усебічно аналізувати ідеї, концепції, інновації, соціальні системи організації знань і навіть прогнозувати розвиток науки на макрорівні за допомогою сучасних технологій, інструментів, сервісів і стандартів. Разом із тим потрібно відповідально ставитися до показників цитування, особливо в разі їх використання як критеріїв оцінювання та фінансування досліджень, зберігаючи розумний баланс між якісною (експертною) та кількісною оцінками. Результати проведеного дослідження сприятимуть розвитку теоретичної бази вітчизняної бібліометрії та наукометрії, а також можуть бути застосовані у відповідних проєктах, зокрема щодо Відкритого українського індексу наукових цитувань (OUCI).


Симпозіум «вчені та війна»: роздуми щодо наукової співпраці українських та румунських істориків науки

А. С. Литвинко, E. Хелереа

Abstract: У статті підкреслено, що міжнародне наукове співробітництво є вирішальним фактором розвитку знань, стимулювання інновацій та об'єднання інтелектуальних ресурсів країн для вирішення глобальних цивілізаційних викликів. У цьому контексті важливою є співпраця між українськими та румунськими істориками науки і техніки, яка розпочалася у 2003 році на XXX конгресі Міжнародного комітету з історії науки і техніки (ICOHTEC), членами якого українські та румунські колеги стали. 2018 р. А. Литвинко як запрошений спікер брала участь у Конгресі ICOHTEC у Брашові, Румунія. У 2019 р. історики науки й техніки з ДУ «Інститут досліджень науково-технічного потенціалу та історії науки імені Г.М. Доброва НАН України» (Київ, Україна) та Трансільванського університету (Брашов, Румунія) уклали Угоду про співпрацю, яка нині є чинною. У рамках кооперації у 2022 та 2023 роках українські науковці брали участь у семінарах Трансільванського університету та Румунського комітету з історії і філософії науки і техніки Румунської академії (CRIFST) У 2019-2025 роках румунські колеги були членами Організаційного комітету та доповідачами пленарних засідань щорічних Міжнародних конференцій молодих істориків науки, техніки і освіти та спеціалістів. Інформація про заходи публікувалася в міжнародному науковому журналі «Наука та наукознавство». Успішним етапом співпраці стала організація Українсько-Румунського симпозіуму «Вчені та війна» (керівник симпозіуму – Алла Литвинко), що відбувся в рамках 27-го Міжнародного конгресу з історії науки і техніки «Люди, місця, обміни, циркуляція» (Нова Зеландія, Данідін, 29 червня – 5 липня 2025 року). Симпозіум, який тривав 4 дні та зібрав 19 учасників, які виголосили 12 доповідей, акцентував увагу на реаліях, результатах та соціальних аспектах наукової діяльності науковців і наукових інститутів у різних сферах під час кризових періодів воєнних часів і повоєнного відновлення на прикладі Першої та Другої світових воєн, повномасштабної російсько-української війни, яка розпочалася 24 лютого 2022 року.


Платформна економіка просторових бізнес-екосистем як інноваційний тренд сталого розвитку

І. К. Бистряков, Д. В. Клиновий

Abstract: Розглянуто концептуальні засади розбудови сучасних територіальних бізнес-екосистем на основі природних активів з використанням засобів та механізмів платформної економіки в умовах 4-ї промислової революції. Визначено сутність бізнес-екосистемного підходу до організації взаємодій влади, бізнесу і населення на базі інформаційно-технологічних платформ мережевої колаборації економічних суб’єктів у сфері використання природних активів. Окреслено коло потенційних учасників просторових бізнес-екосистем. Висвітлено базові ознаки та драйвери платформної економіки. Згідно з проективним підходом запропоновано 4-х квадранту просторово-часову модель упорядкування сталого розвитку з нелінійним управлінським циклом «мотивація» — «проектування» — «діяльність» — «результат». У цьому контексті розглянуто чотири основні стадії формування бізнес-екосистем — господарську, проектну, програмну та платформну. В рамках платформного підходу, з позиції організації діяльності територіальних бізнес-екосистем, запропоновано базові публічно-приватні формати управління сталим просторовим розвитком.


Етапи становлення національної криптографічної системи в Україні (1991—2022)

П. О. Макаренко

Abstract: Стаття присвячена становленню та розвитку національної криптографічної системи в період незалежності України (1991—2022), від створення нормативно-правової бази криптографічного захисту, заснування відповідних навчальних підрозділів у провідних українських університетах до розроблення власних стандартів шифрування та активної участі українських фахівців у провідних світових блокчейн-проєктах. Джерельну базу дослідження склали законодавчі та нормативно-правові акти України у сфері криптографії та кібербезпеки, національні стандарти ДСТУ, технічні специфікації та наукові публікації українських криптографів, інформація з офіційних сайтів функціональних підрозділів НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського» та НТУ «Харківський політехнічний інститут», офіційна документація та матеріали спеціалізованих видань. Визначено три основні етапи інституційного становлення національної криптографічної системи: перехідний період (1992—2006) — використання пострадянських стандартів і створення Державної технічної комісії при Службі безпеки України (СБУ) і Державної служби спеціального зв’язку та захисту інформації при СБУ; період формування національної системи (2006—2014) — створення Державної служби спеціального зв’язку та захисту інформації України і проведення національного криптографічного конкурсу; період консолідації та міжнародного визнання (2014—2022) — ухвалення національних стандартів криптографічного захисту та їх подання до ISO/IEC. Особливу увагу приділено участі українських фахівців у світових блокчейн-проєктах (Bitfury, Solana, NEAR Protocol, zkSync, Trust Wallet, WhiteBIT, Hacken), що свідчить про міжнародне визнання вітчизняної криптографічної системи та здатність представників України створювати інноваційні технологічні рішення світового рівня. Встановлено, що українська криптографічна система пройшла шлях від використання пострадянських державних стандартів до створення оригінальних національних алгоритмів та інноваційних рішень світового рівня.


Історико-біографічне дослідження життя та творчості українського астронома Парасковії Георгіївни Пархоменко

М. А. Балишев

Abstract: Стаття присвячена дослідженню життя та творчості українського ученого-астрофізика Парасковії Георгіївни Пархоменко. Автором проаналізовано наукову діяльність П.Г. Пархоменко, присвячену вивченню сонячної атмосфери, теоретичним аспектам фізики Сонця, дослідженню малих планет, спостереженню за сонячними та місячними затемненнями (розглянуто публікації астронома у провідних астрономічних вітчизняних та закордонних виданнях). Основні віхи наукової біографії П.Г. Пархоменко реконструйовано на тлі становлення та розвитку Харківської астрономічної обсерваторії у 20—30-х роках ХХ ст. У статті детально розглянуто події, що пов’язані зі звільненням П.Г. Пархоменко з Харківської астрономічної обсерваторії та захистом її дисертаційної роботи, які вплинули на ритм та тематику наукової роботи астронома. Публікація основана на документах державних та відомчих архівів, а також усноісторичних матеріалах, присвячених науковій роботі П.Г. Пархоменко в Сімеїзській астрономічній обсерваторії, зібраних автором статті в межах цього дослідження. Використані архівні документи вперше вводяться до наукового обігу.


Науковий простір академіка О.О. Созінова (1930—2018): вплив визначних діячів аграрної науки на формування вченого (друга половина ХХ століття)

С. В. Нижник

Abstract: На другу половину ХХ ст. припав початок наукової діяльності визначного генетика, селекціонера, біотехнолога, агроеколога, організатора генетико-селекційної та аграрної науки, аграрної освіти в Україні, академіка Національної академії наук України, Національної академії аграрних наук України і низки іноземних академій Олексія Олексійовича Созінова. З ім’ям О.О. Созінова пов’язані нові напрями сучасної загальної та молекулярної генетики, селекції, еволюції тварин і рослин; він активно працював над проблемами агросфери ХХІ ст., збереження біорізноманітності та довкілля в контексті сталого розвитку. У статті висвітлено вплив учених у галузі сільськогосподарської науки Я.Я. Вербіна, П.Х. Гаркавого, В.Ф. Кириченка, О.С. Мусійка, А.С. Сапєгіна та М.П. Дубініна на становлення творчих пошуків доктора сільськогосподарських наук, професора, академіка О.О. Созінова (1930—2018). Методологія дослідження ґрунтується на використанні історичних і загальнонаукових методів, зокрема систематизації, біографічного методу. На прикладі життєпису О.О. Созінова показано вплив цих науковців на перетворення студента на дослідника, а згодом на колегу, який став, попри обставини, вченим зі світовим ім’ям. Виділено основні періоди формування наукового світогляду О.О. Созінова (здобуття фахової освіти в Одеському сільськогосподарському інституті (1957—1962); виробнича діяльність, підготовка та захист дисертаційного дослідження (1962—1974)), пріоритетні напрями його досліджень. Висвітлено зв’язки О.О. Созінова зі згаданими вище представниками аграрної науки, що дало йому змогу розширити наукові контакти і комунікації з ними. Доведено вплив Я.Я. Вербіна, П.Х. Гаркавого, В.Ф. Кириченка, О.С. Мусійка, А.С. Сапєгіна, М.П. Дубініна на формування особистості, професійне становлення і кар’єрне зростання О.О. Созінова. Обґрунтовано пріоритетність і практичну значимість унікальних наукових досліджень і розробок учених, які заклали фундамент для розвитку селекційно-генетичної науки.


Biotechnology for Cleaning up Soils from Explosives

Abstract: This article discusses the issue of environmental pollution caused by explosives. Nitro-organic substances (trotyl, hexogen, etc.), as well as highly toxic carcinogenic compounds contaminate the soil, groundwater and reservoirs at sites of military activities. Due to their composition and stable structure, explosives basically do not undergo complete natural transformations under biotic conditions even for decades, often getting into the food chain causing serious pathologies. The presented investigation is based on use of a collection of microorganisms, comprising up to 8 thousand strains of bacteria, filamentous fungi, actinomycetes, isolated from various soil and climatic zones and locations of the former Soviet military units, including shooting ranges. Model experiments were conducted in a lab, and small field conditions (100 m2). At the first stage, selectively chosen rhizospheric microorganisms, known by their predominantly determined detoxification activity, were introduced into the soil contaminated with explosives, to carry out the primary transformation of explosives, transforming into more hydrophilic and less toxic compounds for further transformation. At the second stage, plants were sown on soil that was artificially contaminated with explosives, and then treated by selected microorganisms. These plants assimilated, carried out further degradation of toxic components and products of their partial transformation, and transformed partially degraded explosives into above ground parts or mineralized them. At the third stage, plants containing toxicity were treated with microscopic fungi which had powerful extracellular enzyme systems that degrade the remaining part of toxic components. As a result, it has been established that in 30—45 days, i.e. within one summer season, it is possible to achieve 70—80 % soil clearance from toxic compounds. The biotechnology itself is environmentally friendly and is based on the use of non-toxic forms of microorganisms that are isolated from the soil.


Соціальні та гносеологічні виклики і трансформації наукового етосу (на прикладі аналізу пандемії COVID-19)

Abstract: На основі аналізу оглядів ЮНЕСКО, ОЕСР, результатів опитування «Академічна реакція на COVID-19», проведеного Міждисциплінарним науковим журналом «Frontiers in Public Health», інших джерел, присвячених проблемам науки, показано, що в умовах пошуку виходу з надзвичайних ситуацій, як-то пандемії та стихійні лиха, посилюється гносеологічна, праксеологічна та соціальна роль науки, зростає потреба в експертних рекомендаціях учених, активно використовуються методи та принципи «відкритої науки», пожвавлюється міжнародна співпраця та державно-приватне партнерство. Водночас експертам доводиться працювати в умовах «епістемологічної невизначеності», тобто неповної інформації, мінливої ситуації, обмеженого часу та іноді нечітко поставлених завдань. Тому висновки і рекомендації часто доводиться корегувати, що породжує проблеми довіри суспільства до науки, труднощі комунікації з владою. Важливим заходом, що сприятиме нівелюванню негативних явищ, є покращення наукової грамотності суспільства, зокрема керівників різних рівнів. Представники влади, засобів масової інформації та громадськості повинні володіти не лише фактологічними знаннями, а й компетенціями у методології науки: вони мають відрізняти завершені дослідження від попередніх результатів, експертні оцінки — від наукової та політичної публіцистики, а також розуміти логіку наукових дебатів і формування наукового консенсусу. Окрім того, пандемія провокує численні соціальні виклики і потребує використання міждисциплінарних знань, у т. ч. в соціальних і гуманітарних галузях, оскільки нагальними стають також проблеми психічного здоров’я, освіти, економіки, культури. Науковий етос в умовах соціальних і гносеологічних викликів є синтезом усіх відомих норм, але у формі, необхідній для розроблення ефективних механізмів подолання надзвичайних ситуацій. Набувають більшого значення норми колективізму, універсалізму та скептицизму, які уможливлюють колективний пошук способів подолання недуги та критичний розгляд усіх пропозицій, коли головна увага зосереджується на проблемах, пов’язаних із надзвичайними ситуаціями, активізуються консультативні та експертні функції науки.


Міжнародна науково-практична конференція «Глобальні юридичні навички» (4–10 червня 2024, Барі, Італія

Н. О. Максименцева

Abstract: На сьогодні досить актуально постало питання реформування юридичної освіти, запровадження нових підходів до підготовки фахівців та наявності у них практичних знань та навичок. На рівні законопроєкту розроблена Концепція реформування юридичної освіти в Україні і застосування найкращого світового досвіду та напрацювань є вимогою часу. Україна бере активну участь у міжнародній науковій діяльності і питання викликів юридичної освіти та пошуку шляхів їх потребує залучення кращого світового досвіду та практик. На міжнародній конференції було представлено основні досягнення різних наукових шкіл Європи (Італії Чехії, Німеччини) та США у поширенні прикладних юридичних знань серед студентів-юристів. Конференція включала заходи, панельні дискусії та обмін досвідом щодо юридичної науки та освіти, навчання студентів-юристів, проведення переговорів, юридичної англійської мови, юридичного англійського письма та складання ділових документів. Серед інших обговорених на конференції питань – застосування інструментів AI у роботі зі студентами та у формуванні в них певних навичок і здібностей; застосування підходів AcrossCultures для формування навичок спілкування юристів-практиків із різних країн; врахування особливостей та традицій різних країн та культурних груп; тематика GetYourStudentsSpeaking – розвиток навичок усного спілкування; формування письмових здібностей юриста (legal writing); поширення досвіду Use Data for Social Change; використання нових підходів до формування практичних навичок у студентів та формування соціальної відповідальності; психологічний комфорт і позитивне мислення студентів, доброзичливе ставлення в колективі; поширення досвіду використання практичних кейсів і формування у студентів навичок роботи з ними.